James Lindenschmidt

# Паралакс

Паралаксът е видимата промяна в позицията на наблюдавания обект, причинена от промяна в позицията на наблюдателя. Като пример, дръжте ръката си пред себе си изпъната и наблюдавайте обект пред ръката ви, намиращ се в другия край на стаята. Сега наклонете главата си към дясното рамо и ръката ви ще се появи от лявата страна на отдалечения обект. Наклонете главата си към лявото рамо и ръката ви ще изглежда изместена от дясната страна на отдалечения обект.

Тъй като Земята е в орбита около Слънцето, ние наблюдаваме небето от постоянно движеща се позиция в космоса. Следователно трябва да очакваме да видим ефект на годишен паралакс, в който позициите на близките обекти изглежда се люлеят напред-назад в резултат на нашето движение около Слънцето. Това всъщност се случва, но разстоянията дори до най-близките звезди са толкова големи, че трябва направете много внимателни наблюдения с телескоп, за да го забележите.

Древните гръцки астрономи са познавали паралакса; но понеже не са могли да видят годишния паралакс в положението на звездите, са стигнали до заключението, че Земята не може да се движи около Слънцето. Те не са осъзнали, че звездите са милиони пъти по-далеч от Слънцето, при което ефектът на паралакса е невъзможно да се види с невъоръжено око

.

Съвременните телескопи позволяват на астрономите да използват годишния паралакс за измерване на разстоянието до близки звезди, използвайки триангулация. Астрономът внимателно измерва позицията на звездата на две дати, разделени от шест месеца. Колкото по-близо е звездата до Слънцето, толкова по-голяма е видимата промяната в позицията му между двете дати.

За шестмесечен период Земята се премества през половината от орбитата си около Слънцето. За това време, когато позицията ѝ се е променила с 2 астрономически единици (Astronomical Units съкратено AU; 1 AU е разстоянието от Земята до Слънцето или около 150 милиона километра). Това звучи като наистина голямо разстояние, но дори и най-близката звезда до Слънцето (алфа Кентавър) е на около 40 трилиона километра. Следователно, годишният паралакс е много малък, обикновено по-малък от една дъгова секунда, което е само 1/3600 от един градус. Удобна единица за разстояние за близките звезди е парсекът, което е съкращение от "паралакс дъгова секунда". Един парсек е разстоянието, което една звезда би имала, ако нейният наблюдаван ъгъл на паралакс е единица дъгова секунда. То се равнява на 3,26 светлинни години или 31 трилиона километра

Астрономите харесват тази единица толкова много, че сега използват килопарсека за измерване на разстояния в галактически мащаб и мегапарсека за измерване на междугалактически разстояния, въпреки че тези разстояния са твърде големи, за да има действително, наблюдаван паралакс. Необходими са други методи за определяне на тези разстояния

.